Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Skeppet är vårt hopp att ta oss hem.
- Är vi klara? - Det blir vi aldrig.
- Du skulle inte ha lämnat honom. - Tror du inte att jag vet det?
Alla tror vi är säkra. Att de aldrig hittar oss igen.
Varför tog ni en av våra som fånge?
- Vi är inte säkra, eller hur? - Vem kommer?
- Alliansen kommer för att ta Destiny. - Jag överlämnar inte det här skeppet.
- Chloe, vad gör du här? - Jag vet inte hur jag kom hit.
Det kan ha hänt nåt med Chloe på cellnivå.
Nån slags genmanipulation som gradvis förändrar henne.
- Vad gjorde ni? - Jag fick titta på några ekvationer-
-se ifall jag förstod dem. - Gjorde du det?
- Jag vet inte. - Stolen dödar all främmande materia-
-medan mänskliga sidan opåverkas. Hon andas och hennes puls är stabil.
- Fungerade det? - Det får vi snart reda på.
Jag tror det är där borta.
- Ja, jag kan se det. - Vi kommer in till stan.
- Hur kan du veta det? - Det är bättre än Kandahar, eller hur?
- Jag skulle inte vilja missa det. - Jag uppskattar det. Det gör jag.
- Cloverdale! - Jag först!
Fan, jag trodde pappa skulle vara här.
Där är de. - Hallå, grabbar!
Han vaknar till igen!
- Skär bara bort det, snälla! - Jag har provat allt i min väska.
- Ingenting fungerar. - Han bör hålla sig i rörelse.
Matthew...
Matthew! Vad är det med dig?
Förlåt, han bara sprang ut framför mig!
- Jag mår bra, jag mår bra... - Tur för dig.
- Nej, jag var bara dum. - Oroa dig inte. De studsar i den åldern.
- Okej. Är vi fortfarande på för... - Ja, ja, gå.
- Vi tar upp hela vägen här, killar. - Om du får försäkringsproblem, Matt-
-fångade jag allt på video. - Jag önskar att du inte hade det, Eli.
- Du måste vara Ronald. - Det här är Ron, min best man.
- Säg Everett. Du tillhör familjen nu. - Och det här är Chloes bror Eli.
- Broder Elijah. - Eli. Jag sa ifrån att vara best man.
- Jag gör en video som bröllopsgåva. - Var är Chloe?
Nåt om en klänning. Hon möter dig vid huset.
- Jag är nog ivrig att se henne. - Jag säger det, du blev nästan dödad-
-dagen före ditt bröllop. - Det skulle nog ha förstört helgen, va?
Förmodligen, men eftersom det ser ut som om du tänker leva en dag till-
-välkommen hem, min son.
Säsong 2 Episod 5 - Cloverdale -
SSG - SweSUB Group © taureane och Dvärghamstern - www.SweSUB.nu
Okej, han är borta igen. - Killar, vi kan flytta honom.
- Kan du hjälpa honom på skeppet? - Det är för farligt att ta ombord honom.
Rush har rätt. Du såg hur snabbt organismen sprids vid kontakt.
- Den kan ta över hela skeppet. - Han kan inte stanna här heller.
Ett, två, tre.
Jag har dig, kompis.
- Kom igen, rör på fötterna, Eli. - Okej!
Jag springer före, kontaktar Destiny så de skickar medicinska förnödenheter.
Om jag är snabb, är jag tillbaka innan ni når porten.
Eli...fjärrkontrollen.
Ja. Okej.
Det här har inte förändrats ett dugg.
Matt är klart rörd över att se sitt gamla hemman igen.
- Vad är det? - Ett spår för berättarrösten.
Alla bra dokumentärer har en. Jag tänkte Kiefer Sutherland, men jag är reserven.
Ronald, gör dig hemmastadd. Du får ta Matthews rum.
Du får mitt rum. Jag tar soffan. Du är den som har fästmö.
- Det kommer att bli konstigt. - Som om det kommer att stoppa dig.
Så, vad har ni för plan?
Jag säger, du gifter dig, startar en familj-
-du åldras och dör lycklig. - Okej, jag tänkte att ni kanske...
- Vad? - Jag vet inte, fixat en fest kanske?
Skulle jag göra det?
Nej. Chloe sa att hon ville ha dig för sig själv ikväll.
Hon sa nåt om att vilja se den tidiga föreställningen på Clova.
- Verkligen? - Det sa jag också.
- Vi kan se en film när som helst. - Vill du inte se film med din fästmö?
Det är bäst att han vill det!
Videograbben. Kiefer Sutherland kanske har nåt att säga här borta.
Jag är så ledsen att jag inte kunde vara där och möta dig.
Övningen blev för lång efter att jag bytt skor.
- Vad har du gjort på armen? - Jag blev påkörd av en bil.
- Jag mår bra. - Är du säker?
Du ser inte ut att må bra. Matt?
Tiden är ett problem, jag fattar. Vad behöver du?
Löjtnant Johansens läkemedel. Allt du kan få tag på-
-men speciellt utomjordsgiftet. Inget hon har prövat har haft nån effekt.
- Okej, vad mer? - Saltsyra och alkohol-
-och rena bandage... Och nåt för att skära genom ben.
- Är det så illa? - Ja.
Sätt det på Elis kinosläde och få igenom det så fort du kan.
- Vad hände? - Du svimmade.
- Jag fick det på video om du vill... - Nej tack, Eli.
- Varför svimmade jag? - Du blev nyss påkörd av en bil.
Ronald säger att du inte har ätit på hela dagen. Här.
- Nej, jag tror inte det beror på det. - Du är en dag från att vara härifrån.
Du mår bra, okej? Gå på bio med din flickvän. Roa er.
Vi lämnar lamporna på.
Okej?
- Du kommer att hata tårtan. - Sluta oroa dig så mycket över en dag?
- Tänk på alla dagarna efter det. - Okej.
- Minns du första gången vi gick hit? - Ja.
Det är därför vi gick hit, eller hur?
Japp.
Det är så vackert...
- Det här är... - Vad?
- Det är som ett hav av blommor. - Verkar inte det här bekant för dig?
- Det fortsätter i evighet, eller hur? - Ja.
- Såg du det där? - Ja.
Titta på det här.
- Stick därifrån. - Vill du inte springa barfota genom det?
- Ja. - Det skulle vara så vacker.
Kan du slappna av?
Kanske inte.
Jag är ledsen...
Matthew... Vad är det för fel med dig?
Minns du inte att det där har hänt?
Nej, det är en film.
Nej, jag är... Jag är ledsen, jag...
Jag vet inte vad som är fel med mig.
Kan vi bara gå härifrån?
Vänta, jag lämnade min väska.
- Vad handlade det där om? - Jag vet inte. Jag kan uppehålla honom-
-men berätta att vi kommer tidigare. Okej, tack.
Vakna! Du måste vakna! Du måste vakna!
Skynda, packa upp varorna och få honom på släden. - Vad bad du om?
- Allt. Giftet var överst på listan. - Jag prövar det först.
- Har det spridits utanför armen? - Nej, inte än.
Jag vet.
Hände det nåt där borta som du vill prata om?
Nej, det var bara nån konstig déjà vu. Jag har kommit över det nu.
- Vill du gå till Brodys för en bit? - Nu?
- Matthew Scott! - Hej, mr Volker!
Dale, jag är din apotekare, för Guds skull. Så du är hemma igen.
- Ingen berättar nåt för mig. - Vi gifter oss i helgen.
Ja, jag hörde nåt om det.
- Det måste vara... - Det är det.
Det tror jag säkert det är. Bra...så...
Vad ska ni göra? Vi är på väg till Brodys, men-
-jag tror inte de har öppnat än. - Varför tar vi inte reda på det?
Det är inga problem, inga problem.
Adam! Gissa vilka jag stötte på? Matthew Scott och...
Det stämmer. Lyssna, de undrade om du har...
Just öppnat. Perfekt. Vi ses om några minuter. De kommer...
De träffar dig. Bra. Jo, de är alla där.
Personalen är där. Servitriserna och...
Så...
Ni kan gå.
- Lugn natt, va? - Nej, det är fullt. Alla gömmer sig.
- Vad? - Överraskning!
Du var jobbig.
Kunde ni inte sitta igenom en film, va?
Jag förstörde det nästan, eller hur? Volker uppehöll. Jag är en sådan idiot!
Ja, det är du, men mitt jobb är klart. Jag har levererat dig till din svensexa.
- Bättre tidigt än aldrig. - Bra gjort.
- Om han är bakfull på morgonen... - Nej, vi fixar det. Oroa dig inte.
Är du inte bakfull, blir jag besviken. Här är en skål för min son-
-till min pojke som blir snärjd!
- Vad ska den där göra? - Förhoppningsvis döva smärtan.
Det sprider sig fortfarande mot oss. Följer nog vibrationerna när vi rör oss.
- Giftet hade ingen effekt. - Det är en besvikelse.
Det reagerade inte ens på syran. Det är som det här är oförstörbart.
- Du vet vad du måste göra. - Nej...han skulle inte vilja det...
Alla förnuftiga personer skulle ge upp en kroppsdel om det räddar ens liv.
Om vi väntar för länge, och det sprider sig till resten av kroppen?
- Sakerna kommer fortfarande hitåt. - De senaste är på andra sidan träden.
- Det ger oss ca 15 minuter. - 10.
- Är det tillräckligt med tid? - Nej, vi gör det vid porten.
Hej!
Brody! Brody, Brody. Vad är det här för musik?
- Vad är det för fel med den? - Det låter som ett djur som dör.
- Best man väljer musiken. - Jag är best man.
- Är det här ditt fel? - Sir, jag har blivit kallad en god man-
-en stark man... - En arg man...
Men aldrig en "bästa man" tills nu, va?
- Brudgum. - Vad är det? - Herregud, det är jag...
- Sista rundan, killar! - Kom igen, Vaness. Natten är ung.
- Så är det, fortsätt. - Du får inget mer.
Det är inte första gången du har sagt det åt mig, om du fattar?
- Glöm inte vem som dumpade vem. - Ett penibelt ögonblick med Matts ex...
- Flirtar du kvällen före bröllopet? - Jag har 19 timmar av frihet kvar.
Okej. Då går vi. Nu på en gång.
Vi kör någonstans, och kommer aldrig tillbaka.
Kom igen, Vanessa. Jag skojade bara.
Ja. Som jag trodde.
Radera det.
Du tänkte väl inte köra?
- Inte nu. - I morgon är en viktig dag, Everett.
- Ja, det är sant. - Har du honom? - Ja, jag har honom.
Är vi arresterade?
Bara en vänlig skjuts hem, kalla det en bröllopsgåva.
- Så hur var det där borta? - Tråkigt.
- Han menar att det inte var nån fart. - Vad är det för fel med det?
Det är slöseri med begåvningen.
Är du så bra, va?
Ta det inte på fel sätt, sergeant, men killar som du brukar bli dödade.
- Killar som jag? - Varför ska du alltid börja bråka?
- Det är bara ett samtal... - Undrar ni nånsin vad som är verkligt?
Ända sedan jag kom hem har jag känslan av att jag är någon annan.
- Jag är inte mig själv. - Alkohol kan ha den effekten...
- Jag brukar inte dricka. - Jag kan se det.
- Chloe kommer att döda mig. - Hon kommer över det. Sov.
Varsågod, blunda.
Men jag är ledsen att behöva säga att när du vaknar-
-känner du dig skyldig för saker du gjort eller sagt.
En del kommer du inte ens ihåg. Det kommer bara vara suddigt-
-och du undrar om du kommer att känna som du brukade igen.
- Jag tror han är borta. - Jag hoppas det.
Jag vill inte att han vaknar mitt i det här. - Håll honom stilla.
- Åh, Gud! Jag kan inte titta... - Du behöver inte. - Ta hans fötter.
- Håll hårt. - Håll armen?
Har du gjort det här förut?
Nej.
Redo?
- Vänta, vänta, stopp, stopp. - Vad?
- Titta på färgen. - Det är i hans blodomlopp.
- Ingen idé att ta bort armen. - Inte om det sprids invärtes.
Fan också!
- Så, vad gör vi nu? - Vi har tre timmar innan FTL...
- Fortsätt. Vi kan fortfarande vinna. - Detta är en fiende du inte kan slå.
- Vänta och se. Tre timmar. - Inte riktigt.
- Organismen invaderar oss om en timme. - Finns det planeter inom räckhåll?
En - utelåst. Förmodligen farligare än det här stället.
- Ring upp skeppet. - Vi kan inte ta honom till Destiny.
Jag behöver några saker.
Matt?
Varför drack du så mycket?
Ska man inte göra det på en svensexa?
Är det därför du gör saker, eftersom man ska gör det?
Ibland.
Är det därför du gifter dig?
Vad? Nej! Varför säger du så?
Du kommer inte tillbaka från kriget för att gifta dig med din gymnasieförälskelse-
-bara för att du ska göra det? För att du tror att det är det rätta?
- Du borde veta svaret snabbare än så. - Inte rättvist. Hjärnan funkar inte.
Det är bäst att den börjar funka. Du måste prata med fredsdomaren-
-klockan 10 om våra löften... Du måste hämta smokingen.
Chloe...
Jag måste verkligen kissa.
- Så vi utesluter karantän? - Det är inte upp till mig-
-men Scotts infektion är kanske hur den här organismen fortplantar sig.
- Det har spridit sig till hans blod. - Vi måste ha försiktighetsåtgärder.
Vi vet inte vad nästa steg innebär.
Även om vi kan flytta honom från portrummet till karantänen-
-är det bara en tidsfråga innan smittan börjar släppa ut sporer-
-i skeppets luft. Vi skulle andas in det och samma sak som hände Scott-
-kan hända oss inifrån och ut. - Men du kan inte säga säkert.
Vi måste anta att saken som har smittat Scott, syftar till att spridas-
-på ett eller annat sätt. Det är vad giftiga, aggressiva organismer gör.
Vi kan inte bjuda in den ombord.
Okej.
Lägg inte allt det här på mig. Han är en av de trevligaste människorna-
-på skeppet. - Lisa, det är mitt beslut.
Gräv så djupt dike som du kan. Sen barrikaden.
Det behöver inte vara snyggt, bara snabbt! Allt utöver det...
...är dödszonen. Vi måste hålla porten i tre timmar.
Sergeant, vi sänder en kino, ser om vi kan få info om den här saken.
Hej. Jag är Matt Scott. Viger du mig ikväll?
- Jag menar, mig och min flickvän. - Jag blev inte förvirrad. Kom in.
Så, jag antar att vi tar det vanliga.
- Det vanliga? - Bröllopslöften.
- Du vet, "kära vänner..." - Jag vet vad bröllopslöften är.
Ursäkta, jag är inte alls med i dag.
Så...
Vad kan jag göra för den här ofullständiga närvaron?
- Har du tvivel om vad du går in i? - Vad, menar du...
Menar du om att gifta sig med Chloe? Nej, nej, jag älskar henne.
- Jag är bara lite bakis. - Sådan far, sådan son.
Min pappa är en stor man.
Hur som helst, Chloe och jag beslöt att ta de vanliga löftena.
De är alla bra.
Då blir det traditionella löften.
Är det något annat vi behöver prata om?
Jag vet inte. Är det?
Jag har haft den här känslan.
- Jag vet inte hur man ska beskriva det. - Något står inte helt rätt till.
Något är definitivt fel här, och jag...
För att säga sanningen, jag tror att jag håller på att bli tokig.
- Har du pratat med din pappa? - Han säger bara att allt är bra.
- Kloka råd av stora män. - Men jag kan se det i hans ögon.
Åh, jag är rädd.
Jag är ingen stor man, Matthew...
Men jag kan berätta att den rädslan, är bara en av de saker i världen-
-som bevisar bortom all tvivel att du verkligen lever.
Och jag kan berätta att du lever tills du är död.
Du kommer att dö, Matthew.
Det gör vi alla, så småningom.
Ja.
Så, klockan 7, då?
- Den "kära vänner" affären. - Jag ska vara där.
Med hela dig själv, tack.
Vad vi kan se ovan jord är bara en bråkdel av hela organismen.
Huvuddelen måste vara som ett enormt rotsystem som sträcks utåt från växten.
Vilande tills bytet kommer nära. Den dör efter den har spridit sporer.
- Tänk vad den kan göra ombord. - Är det en växt, ett djur?
Kanske båda, som korall. Fast tillväxt- takten bryter mot termodynamikens lagar.
Den sprider sig vid kontakt, och den motstår alla ämnen den har utsatts för.
Hoppas att den brinner.
Korta flammor, mina herrar. Korta flammor.
Gå över till kanal två, T.J.
- Ja, sir. - Är det bara Scott som är smittad?
- Ja, jag är säker. - Det måste du vara.
Du måste skicka de icke stridande till skeppet. Det sista vi behöver är-
-att jäkta i sista minuten.
- Det gäller dig med. - Jag vill försöka ett tag till.
Se inte till att jag hämtar dig. Jag vill inte förlora er båda. Klart slut.
Han är döende, eller hur? Hur långt har han kvar?
Jag vet inte. Han är stark, förmodligen längre än vi kan stanna.
- Nej, jag lämnar honom inte. - Jag måste skicka alla utom Greers lag-
-till skeppet, även du. - Jag har rätt att stanna.
Jag åker inte!
- Chloe... - Herregud...
- Den har inte rört din hud. - Hur kom det dit?
Kanske när Matt snittade den. Det kan ha varit en mikroskopisk droppe.
Den växte rakt igenom materialet. Det är ett mirakel att du inte blev smittad.
Greer! Kom hit.
Du måste skämta.
Hör upp! Alla utom Greers grupp ska tillbaka genom stjärnporten.
Ni måste kontrolleras så att ni inte bär med er spår av organismen.
Okulärt. Gör det parvis.
- Eli, det är du. - Jag har kollat mig själv.
Ge mig en minut.
- Fan, vad vi ser bra ut. - Är det du eller Kiefer som talar.
- Mr Sutherland skulle nog hålla med. - De passar.
Entusiasmen exploderar ut ur ditt ansikte.
Du har gjort det här mot mig. Byt om.
Jag märker att du är bekymrad.
- Om man bortser från alkoholnivån. - Jag mår bra.
Vi har känt varandra länge. Jag känner på mig när nåt inte stämmer...
Tror du att du känner mig?
Du är inte så djup.
Även de som inte känner dig så väl, tror att du inte håller dig till en tjej.
Det är ingen kritik, det är den du är.
- Om du vill backa ur, tror jag att... - Jag kommer att gifta mig med Chloe.
Vi kommer att ha massor med barn, köpa hus på pappas gata.
Vi ska renovera den tillsammans, spela boll med barnen, gå till Brodys-
-varje fredagskväll. Du kan filma allt.
För det första så blir det en massa band...
...och för det andra, så tror jag inte att du tror på det själv.
Är vi klara?
Om du kan höra mig, ska du veta att ingen har gett upp.
Du ska se Greer. Han visar ingen nåd.
- Du måste också kämpa. - Eli!
- Jag frågade om en ynka minut. - Var är Chloe?
Chloe?
Vad hände?
Nu måste jag stanna.
Det var inte svårt. Det gjorde inte ont.
- Varför gjorde du det? - De tänkte inte låta mig stanna.
- Nu har de inget val. - Men nu kan du inte komma tillbaka!
Förlåt, men jag måste göra det här.
Se till att nån undersöker dig.
Jag heter Tamara, och är sjukvårdare. Dina vänner ringde 112.
Du ligger på golvet.
- Många saker kan orsaka medvetslöshet. - Han blev påkörd av en bil igår.
Lyssna inte på honom. Det var inget. Jag drack för mycket igår kväll.
- Din elektrolytnivå kan vara för låg. - Bra, det köper vi.
- Vi tar honom till sjukhuset. - Nej, jag ska gifta mig. Jag ska-
-vara där om ni så får spika upp mig. - Lycklig tjej.
- Jag menar att jag mår bra. - Visst, men se till att äta soppa-
-eller nåt.
De tycker inte om det där. Vad sägs om det här?
Vill ni ha lite av det här?
Adjö.
Chloe...
Innan jag går, säg att du inte gjorde det för att hålla en döende grabb sällskap.
Jag fick organismen på mina kläder. Den måste ha rört min hud.
- Jag borde ha blivit infekterad. - Så du testade om du var immun?
- Och? - Det gör inte ont. Matt plågades-
-vid det här laget.
Löjtnant Johansen...
- David, hej. Tack för att du kom. - Jag skulle inte vilja missa det.
- Hur går det med grabben? - Han är blek som plastgubben på tårtan.
- Grattis. - Tack.
Jag dödad honom nästan häromdan. Jag körde rakt över honom.
Jag sa ju åt dig att ta bort den där saken från mitt ansikte.
Matt njuter av en skål varm soppa, och kamratskapet av hans närmaste vänner.
- Har pappa dykt upp än? - Han minglar.
- Filma när Chloe kommer in. - Visst.
Hej... Vi kan göra det här en annan dag.
Där har vi honom. Hur är det med min grabb? Är du redo?
- Nej... - Vad menar du med "nej"?
Jag vet inte om jag klarar av det här. Tänk om det inte funkar?
- Tänk om jag sårar henne? - Det skulle du aldrig göra.
- Vi är så olika. - Kan du lämna oss en stund?
Vad vill du mig?
- Säg vad som är rätt att göra. - Tror du att jag vet det?
- Jag frågar dig, pappa. - Vakna.
Vakna.
- Ditt blod verkar normalt. - Nej, de har förändrat mig.
- Du sa att stolen fixade det. - Hon fick tydligen ett återfall.
Poängen är, oavsett vad de gjorde, är hon immun mot organismen.
- Titta! Jag har redan läkt. - En blodtransfusion kan rädda hans liv.
- Och föra över det de gjorde mot henne? - Det priset betalar han nog.
Kära vänner...
Vi är samlade i detta sällskap, att föra samman denna man och kvinna.
Det är inget man ingår med lätthet.
Däremot, vördnadsfullt, diskret, överlagt och högtidligt.
Äktenskapet är ett förbund mellan man och hustru. I hjärta, kropp och sinne.
Det är avsett för ömsesidig glädje, och den hjälp och tröst de kan ge varandra-
-i medgång och motgång.
Genom detta äktenskap, åtar sig Matthew och Chloe, att förverkliga sina drömmar-
-förverkliga sina förhoppningar och acceptera varandras brister.
Vi är samlade för att bevittna detta tillfälle som markerar firandet av-
-kärlek och engagemang som denna man och kvinna, börjar sitt liv tillsammans.
Om någon motsätter sig deras äktenskap-
-ska säga det nu, eller för evigt tiga.
De brinner inte. Jag har slut på bränsle.
Hans puls blir stadigare. Jag behöver bara lite mer tid.
- Snälla! Jag vet att det fungerar. - Såg du rektionen när du ringde sist?
- Vi får ringa, gång på gång. - Det kan ge oss den tid vi behöver.
Inte vi, bara jag.
Det blir snart trångt på den här rampen. Ni två måste ge er av.
Gå! Ge er av!
Tar du, Matthew, Chloe som din äkta maka?
Kommer du att älska henne, trösta henne, ära och hålla henne i nöd och lust?
I rikedom, i fattigdom...
I goda tider, i sämre tider...
I sorg och i glädje, och avstå allt annat.
Och hålla dig till henne så länge ni båda lever?
- Han är vid medvetande. - Vad är det som händer?
- Ner! - Herregud, hans arm!
- Mår du bra? - Ja, men...
Kom.
Nu går vi!
Vi mår bra...
- Välkommen hem, grabben. - Tack, sir.
- Jag vet inte hur de gjorde det, men... - Tyvärr, så vet jag det.
Ni tre kommer att genomgå dekontaminering.
Ni två, kommer att sättas i karantän på obestämd tid-
-tills jag har bestämt mig för vad jag ska göra med er.
Miss Armstrong får förklara.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Synk: Incubator